Херкулес ще ме замести. Подчинявайте му се, както на мен.
Очевидно съм ваш длъжник.
По наш обичай се отплащаме с най-ценното.
А какво по-скъпо от първородна рожба?
В царството си имате съкровище, по-стойностно за мен.
Какво може да е по-скъпо от сина? - Златното руно.
Дойдохме с мир.
Не, дошли сте да ме поробите и ще си платите за това.
Татко, не забравяй, че си негов длъжник.
Убиеш ли го сега, ще разгневиш боговете.
Нека те решат съдбата му.
Дай му задача, която никой смъртен не може да изпълни.
Да, дъще моя. Той ще се срещне лице в лице с минийския бик.
Ще впрегнеш в рало огнедишащия бик.
Ще изореш нивата на Арес и ще я засееш с драконови зъби.
Ако оцелееш, ще знам, че боговете са благосклонни към теб
и ще получиш Златното руно.
Не можеш ли да заспиш? - Не.
Аз също. Притеснен съм.
Нима?
Измамниците се подушват отдалеч. Аз самият съм мошеник.
Живял съм в компанията на крадци. - Затваряш ли си някога устата?
Нося ти нещо. - Пера.
За стрелите ти. Реших, че ще ти свършат работа.
Не можа ли да ги видиш?
Не ти ли се явиха?
Как можа да не видиш скалите!
Дали щях да си замълча, ако бях предупредена?
Не знам.
Знам само, че...
Знам, че си ги видяла.
Видяла си ги, нали?
Нали?
Но баща ни те е възпрял да ми кажеш.
Не, не беше така. - Би трябвало да се изненадам.
Би трябвало да се изненадам, освен ако не е някакъв номер.
Някакъв план.
Извинение, за да се отървете от мен.
Сдъвчи това. Ще те успокои.
Дай ми още едно. - Не прекалявай.
Тази билка ми се отразява добре. - Но трябва да се приема разумно.
Донесох това масло. Ще те предпази от бика.
Дъхът му е огнен.
Защо искаш да ме спасиш?
Моля те, съблечи туниката си.
Всеки сантиметър от тялото ти трябва да е покрит с тази смес.
Побързай!
Мирише приятно.
Извлечено е от кавказки минзухар.
Яркожълто растение.
Това е първото цвете, поникнало от кръвта на измъчвания Прометей.
Не!
Да!
"Нозете ти са пружини, ръцете - криле."
Слизам на брега. - И аз.
Заповедите са ясни. Оставаме тук.
Еерт, изпълних задачата. Ще удържиш ли на дадената дума?
Язон, посятото трябва и да се овършее.
Язоне, ти стори непосилното за всички преди теб.
Приветствам те.
Ще вдигнем пир.
Ти си герой. Закрилян от боговете, надарен с безумна смелост.
Добре дошъл, велики принце. Ще получиш тъй желаното от теб.
Пилето е безсолно. - И няма пържени лукчета.
Имате ли медовина?
Чудесна е, нали? - Така е, Ваше Величество.
Плячка от похода в Ликия.
Но нищо не е по-скъпо от руното.
Бях по-млад от теб, когато поведох армията си.
Щом го поех в ръце, усетих силата му.
Руното гарантира лоялност към държавата.
Поискам ли от майките живота на синовете им,
те го дават, защото притежавам руното.
Поискам ли от генералите си
да се бият до последен дъх, ще го сторят заради руното.
Враговете рядко вдигат ръка срещу мен.
Привързан съм към него с цялото си сърце.
Дъщеря ми е много красива. Нали, Язон?
Така е, Ваше Величество.
Ще получиш руното и, ако искаш, може да имаш и нея.
Не бих си позволил да...
Медея, ако този младеж поиска ръката ти, ще се съгласиш ли?
Познавам този поглед. И аз имам сърце.
Ще кажа "да".
Добре. Разбрахме се.
Благородни жители на Колхида!
Между Йолк и Колхида ще се осъществи велик съюз.
Язон, героят, ще се ожени за принцеса Медея.
Ваше Величество... - Не ми благодари.
Разбираш, че нито ти, нито руното можете да напуснете Колхида.
Сигурен съм, че тук ще бъдеш много щастлив.
Доволна ли си?
От какво?
От новия си съпруг. - Абсирт!
Значи бях прав!
Съюзила си се с баща ни.
Не, аз обичам Язон.
Всичко вече е ясно.
Пределно ясно.
Как можеш да го обичаш!
Та вие не се познавате!
А аз те познавам!
Не искам да ти причинявам болка.
Но тъкмо това правиш.
Той иска да се ожени за принцеса Медея.
Да, иска да се ожени за принцеса Медея.
Не, Язон не би останал тук!
Не би ни отпратил така. Не би ни изоставил.
Може би издирването завършва. И тук е писано да се разделим.
Нали не вярваш, че Язон ще се остави в ръцете на колхидците
и на тази принцеса! - Тя е много красива.
Наистина е много красива.
Глупаци!
Нима сте изгубили вярата си? - Не вярвам Язон да ни изостави.
Да се откаже от начинанието -
от нещо, толкова значимо и за него, и за нас.
Съгласен съм с Аталанта. Трябва да го спасим!
От богатството и от властта ли?
От жената, която обича? - Той не я обича!
Откъде знаеш?
Ако такова е желанието му, трябва да го уважим.
И да отплаваме. - Съгласен съм.
Просто да си отидем? - Стигнахме до края на света.
Какво още трябва да бъде направено?
Трябваше да вземем руното. Мисията ни не е приключила.
Мисията ни беше да следваме Язон,
а той иска да си вървим.
Да тръгваме. - Не! Херкулес!
Кажи им да останат! - Не мога.
Всеки трябва да се допита до съвестта си.
Нима някой от вас познава значението на тази дума?
Ще гласуваме.
Имам биле, което ще облекчи раните ти.
Защо ми помагаш? Ти, пазителката на руното.
Руното ще даде истинска власт само на достоен човек.
За него пазя тайните му.
Трябва да го намеря. Животът на майка ми зависи от това.
Тогава знай, че не бива да бъда отделяна от него.
Предателство!
Най-обичните те предадоха!
Най-доверените.
Бъдещият владетел, Ваше Величество.
Какво те води тук, Абсирт? - Руното!
Искат да ни го отнемат.
Довечера. - Разкажи ми всичко.
Господарката Медея
и младият Язон.
В съучастие.
Той ще получи руното от нея и ще го отнесе на кораба.
Чух всичко!
Бях пред вратата и ги чувах как се любят.
Ти си пиян, сине.
Не се дръж като глупак.
Тази вечер, татко, глупакът си ти!
Може ли Язон да ходи по вода? Погледни.
Той остава. Другарите му си тръгват.
А ти трябва да оставиш тези дела на хората с по-ясно съзнание.
По седлата!
Връщаме се в града.
Язон!
Сбогува ли се със съотечествениците си?
Постъпваш много правилно.
Може би си решил да управляваш вместо мен?
Никога не съм имал подобно намерение.
Ти не, но баща ми - със сигурност. Убийте го!
"Арго" е на север.
Да побързаме! Скоро ще ни открият.
Заръчали ми бяха да изгоня стимфалските птици от езерата.
Тези птици обсипват хората със смъртоносните си пера
и ги тровят с вонята си.
Предречено било още веднъж да бъда герой.
Ще се спуснем. - Ще отнеме много време.
Конница на 1 ,5 км оттук.
Ще се бием до последния човек. - Няма нужда.
Херкулес!
Аз ще задържа враговете, докато успеете да избягате.
Вървете към "Арго". Чака ви при устието на реката.
Виждам го. - Имате време да се спуснете.
Къде е руното? - На платото оттатък клисурата.
Няма време! Трябва ни ден, за да се изкачим.
Хайде, спускай се. - Има и друго решение.
Бива ли те да хвърляш дискове, Херкулес?
Лаерт, покажи им какво да правят.
Херкулес! - Тръгвай!
Не мърдам без теб. - Ще ви настигна.
Ела, ще ти помогна. - Не ми е писано.
Дори ти не можеш да победиш цяла армия.
Пътуването ми завърши. Майка ми тъй настояваше.
Аз съм Херкулес, служител на Хера, която ми заръча да те пазя.
Върви, Язоне, скъпи друже, и нека се изпълни предреченото.
Акаст е ранен.
Мога да вървя. Трябва само да си почина.
Не, свалете го направо в кораба.
Разпръснете се!
Мопс, въжето!
Какво ще правиш? - Ще метна примка на врата му.
Искам да свириш така, както никога досега.
Пази се, Язоне!
Язон!
Зле е.
Отплаваме. - Заемете места!
Някой трябва да извади стрелата. Трябва ми човек с ловки ръце.
Аз ще го сторя.
Изтегли я нежно, но решително, защото е близо до сърцето.
Имаш чудесни ръце. Може би вече ще знаеш как да ги използваш.
Не съм ли ви предвождал в стотици победни битки?
Когато руното беше у нас.
Имайте вяра на своя цар!
Музиката ти се е променила.
Имаш добър слух.
За какво ли мислят боговете?
Правят чудеса, за да спасят от смърт копнеещите да умрат
и убиват тези, които се наслаждават на живота.
Язон... - Да?
Отдавна сме приятели, нали?
Най-добрите приятели.
Трябва да те попитам нещо. - Каквото и да е.
Познавам те и те обичам най-много на този свят.
И аз теб. - Наистина ли?
Разбира се.
Слава на боговете! Не вярвах, че изпитваш същото.
Как ти е хрумнало подобно нещо? - Мислех, че вие с Медея...
С Медея ще се оженим. Но теб винаги ще обичам по братски.
Да, разбира се.
Наистина ли я обичаш?
Така ни е писано.
Какво има?
Баща ми е убит.
Откъде знаеш?
Прости ми.
И аз видях смъртта на баща си.
Непрекъснато отхвърлям този спомен, но той живее в съзнанието ми.
И изгаря душата ми.
Няма да позволя да се почувстваш изоставена.
Каква любов!
Чиста, непокварена.
Каквато трябва да бъде.
Не ме заблуждавай. Вътрешно се гърчиш.
Засегната е честта ти. - Какво знаеш ти за нея?
Сега ще ти покажа.
Ще бъда нежен с теб. - Кой си ти?
Лицето ти ми е познато, но...
Твой роб.
Един от тези, които ти се възхищават отдалеч.
Които дори в небесата не намират
по-достолепна царственост от твоята.
Ти си бог. - Аз съм царят на боговете.
Но сега съм твой роб.
Медея...
Обичай ме! - Велики Зевсе, обичам другиго.
Язон.
Едно момче!
А аз съм Зевс!
Не можеш да избягаш от мен.
Аз съм неустоим.
Аз съм безсмъртният цар.
Искам ти да бъдеш моята царица.
Какво искаш от мен?
Легни до мен.
Не, не мога.
И тялото ми, и безсмъртната ми душа принадлежат на моя любим.
Няма по-голяма власт от тази.
Ще ме отхвърлиш заради едно момче?!
Давам ти време да премислиш, преди хубостта ти да увехне.
Добре ли си?
Не знам.
На какво се усмихваш?
На чувствата си.
Каквото и да ни очаква, вярвай в любовта ни.
Засрамиха ни.
Стигнахме си у дома!
Не е възможно!
Добре дошла в Йолк.
Сине мой! - Татко!
Идас, радвам се да те видя.
Това е истинско чудо! Вече ви мислехме за мъртви.
Недей разказва за завръщането ни. Не искам мама да пострада.
Майка ти ли?
О, богове, та ти не знаеш!
Какво да зная?
На мен се пада да ти кажа. Майка ви, царицата, я няма.
Какво?!
Мъртва е, господарю.
Как?
Самоуби се, когато чу фалшиво известие за кончината ви.
Разбирам...
Ако се боим от коварството на Пелий, да настъпим през нощта.
И да изгубим още животи в това напразно начинание?
Какви са намеренията ти тогава?
Имам намерение, братко...
Да пия.
Да пия за тези, които би трябвало да пият с нас.
За Анкей.
За Лаерт - смелия гълъб.
За Титий и Боет, за Фанус.
И за могъщия и великолепен Херкулес.
Не са умрели напразно, ако предначертаното се изпълни.
Ти си истинският цар на Йолк.
Ти можеш да освободиш града от тиранията
и да отмъстиш за родителите си.
Какъв е смисълът?
С първия лъч на зората ще заминем оттук.
Умолявам те, господарю. - Достатъчно!
Ако се отвърнем от живота, няма да почетем умрелите.
Така ги предаваме.
Ела, Зет. Време е да си вървим.
Сине!
Не мога, татко.
Но, синко... - Не мога да оставя приятелите си.
Гледай към звездите! Те ще те водят.
Какво ми показваш, Херкулес, стари друже?
Една чаша за приятеля ми Мопс?
Знаеш, че не пия.
Много съм опечален заради майка ти.
Някога я познавах, и то много добре.
Наистина ли?
Благоговеех пред красотата й и немеех пред благородството й.
Може би...
Само една чашка.
Кога, ако не сега?
Да пийнем пак. Сега имаме нужда.
Хера!
Защо не я опази?
Язон, мой скъпи сине.
Говоря като сянка,
която по милостта на боговете може да се обади от отвъдното.
Ти си не в края, а в началото на своето пътешествие.
И сам избираш посоката.
Върви, мили мой.
Майчината ми обич ще те закриля и нека предначертаното се изпълни.
Няма го!
Господарю, синът ви се завърна.
Пусни ме да мина.
Добре дошъл, сине мой. Не те очаквах.
Плавах с Язон и се сдобих с руното.
Виждам. - Силата му е моя.
Сега аз съм царят.
Разбира се.
Как аз, единствен сред смъртните, да устоя на силата на руното?
Акаст...
Вече съм стар и уморен.
Не можеш да си представиш колко съм уморен.
Доказа, че си мъж.
По-добър, отколкото съм смятал.
Ела да ти дам благословията си.
Ела, сине мой.
Скъпи мой сине.
Сине мой!
Върви при боговете, сине мой.
Скъпи, скъпи синко.
Побързайте, господарю. Тълпата неуморно нараства.
Намери племенника ми Язон и спътниците му и ги унищожи!
Язоне!
Къде се губиш? Руното го няма. Акаст и Медея също са изчезнали.
Много съжалявам. Аз съм виновен.
Къде е Медея? - Сигурно с Акаст. Скроили са план.
Момчето ни предаде - няма колебание.
Сигурна ли си, че Медея е тръгнала с него?
Нали видя как го излекува с магията си?
Не с магия, а с милосърдие.
Важното е, че руното е у Пелий и че той знае за пристигането ни.
Какво ще заповядате?
"Арго" е готов да отплува.
Да заминаваме по-скоро!
Войници!
Няма да виня никого, ако не пожелае да остане с мен.
Поисках от вас много, дори прекалено.
Но не мога да бягам. Трябва да остана тук.
И аз оставам с теб.
И аз.
Аз също.
И аз като него.
Иска ли питане?
Арг, не мога да искам от теб да се изправиш срещу господаря си.
Язон, сега ти си моят господар.
Конница - около 200 души, на километър и половина оттук.
Да побързаме!
Знам таен път до двореца. Така ще можем да ги изненадаме.
Говори. - Има един тунел.
Входът е скрит в дебрите на гората,
но мисля, че мога да го намеря. Минавал съм оттам.
Когато бях капитан на дворцовата стража на баща ти.
Аз те изведох от двореца и те оставих при Хирон.
Войникът!
Дължа ти живота си.
Нищо не ми дължиш.
Някога не спасих баща ти, но теб ще се опитам да спася.
Разкажи ми за този тунел. - Входът е извън града.
Отваря се с един-единствен ключ.
Това е амулетът, който получи от майка си.
Изгубих го още на Лемнос.
Без ключ ще бъде невъзможно.
Няма ли друг път? - Не.
Всичко е наред.
Ключът е тук.
Намерих го на Лемнос.
Мислех, че е ценен, че струва нещо.
Цяло царство!
Кълна се в боговете, че това е последното, което крада.
Води ни, Мопс.
Заради царството ли го правиш, или за нея?
За мен са свързани в едно.
Аз съм Медея.
Дъщеря на Идия и Фрикс.
Свързана съм с руното.
Аз съм негова пазителка на земята
и само чрез мен можеш да поемеш силата му.
Защо да ти вярваме?
Идия бе велика чародейка.
Тя притежаваше силата да лекува.
Впечатляващо.
Черпя енергията си от руното.
Където е то, там съм и аз. - Нима?
Защо тези сили не въздействат на мен?
Защото трябва да дам на руното своята благословия.
Само чрез мен и кръвта на Фрикс силата му ще се влее в теб.
Какво ще поискаш в замяна?
Да стана твоя жена и вечен пазител на руното.
Това е моята съдба.
Войници на Пелий.
Язон!
Арг!
Язон, остави го. Да вървим!
Трябва да се изкъпеш в тези води. Те ще освободят силата на руното.
Тогава отново ще бъдеш млад и ще управляваме вечно.
Как ще разберем дали водата не е отровена?
Ти ще влезеш пръв.
Виждам, че си надянал руното.
Изпълни ли се съкровената ти мечта?
Възроди ли те силата му?
Приличам ли ти на безсмъртен?
Руното не притежава сила.
Освен в представите на хората.
С делата си сами ковем своята съдба.
Това е измама!
Измамно е само твоето въображение.
Колцина загинаха, за да се добереш до руното?
А какво ти донесе то?
Мечът ми е опрян в гърлото ти, а народът е жаден за кръвта ти.
Ще ме убиеш!
Уморих се от кръв.
Жадувам милосърдие.
Дано никога не познаеш разочарованието на старостта.
Как руното успя да ме подлуди?
Синът ми е мъртъв. Царството ми е съсипано.
Вземи това руно и прави с него каквото пожелаеш.
Давам ти благословията си, но те моля да ме пощадиш.
Преди да срещнеш своята участ.
Писано ми е да управлявам.
Кълна се във вярност на своята царица.
Кълна се, че ще служим на народа и страната си.
За да създадем тук, на земята,
хармонията, която царува в небесата.